Omahabiff.
Desertörerna tog nästan allt men jag hade dem i frysen.
När de slet i sol, vind och salt luft brukade de säga
att mina biffar var det som gjorde det mödan värt.
Jag ser till att alla får en varm måltid varje kväll. Till och med nu.
Särskilt nu.
- Var är Jack? - Jag sa att jag vill lära känna dig.
Och Travis? Får jag träffa honom?
Ät. Varsågod.
Har ni fört min familj till land?
Du kan nog bli lycklig här. Vi släpper inte in vem som helst.
Vi måste vara kräsna.
Men Jack hade... Han hade nån känsla för dig.
Generatorn lägger av vid fel tillfällen.
Stanna här.
Du borde inte vara här.
Gör inte om det. Connor låter inte nykomlingar ströva fritt.
- Hade han sett dig... - Förlåt, då. Jag visste inte.
Connor vill lära känna de nya på tu man hand.
- Var han... Han kan vara lite... - Han gav mig en biff.
En biff? Jösses.
Det var värst. Har du alltid den effekten på folk?
Var är Travis? Jag måste få se honom.
Connor tar sina rutiner på allvar. Blir vi haffade...
Ingen fara. Vi blir inte haffade.
- Det är lugnt. - Tyvärr, jag kan inte.
- Har min familj kommit i land? - Alicia, litar du på mig?
- Ja. - Ge mig lite tid, då.
Jag ska ta reda på det.
Rör mig inte!
- Jag snyggar till mig hemma. - Vem har sagt att du ska hem?
- Orolig för pappa? - Prata inte med pojken.
- Jag är lugn. - Det beror väl på om du gillar honom.
- Gillar du honom? Är han schyst? - Vänta utanför, Chris.
För min farsa var en skithög.
Har du sett vad som händer om man kapar av hälsenan?
Hela grejen bara sugs tillbaka, upp i knät.
Den låter som en smällare när den far iväg.
Så gick det för farsan sista gången han rörde mig.
- Vad stolt du måste vara. - Nej, det var brorsan som gjorde det.
Storebror tar hand om lillebror. Det måste du tänka på.
Kommer jag inte tillbaka som planerat
kommer Connor att leta efter mig.
Och när han ser vad du har gjort...
kan han bli lite putt. Han har ett dussin män, fem båtar...
Ledsen.
Ja, det kommer du att bli.
Det är grejen, señor. Min bror...
Han är den snälla.
När han skär loss mig...
ska jag slita din dotter i stycken.
Jag har träffat många människor som inger fruktan.
Deras gemensamma nämnare är att de aldrig säger hur hemska de är.
Chris.
- Låter du honom prata så där? - Han är rädd. Då låter man så.
- Han verkar inte rädd. - Jodå. Jag vet vad vi behöver veta.
- Du såg det. - Lämnar du honom bara där?
Vart kan han ta vägen?
Jag kan stanna.
Stå utanför och håll vakt, men prata inte med honom.
- Jag förstår. - Och gå inte iväg.
Perdón.
Han behövde tillsyn. Medicinsk tillsyn.
Okej. Jag måste fråga.
- Jag måste slänga det här. - Vänta.
- Låt mig tvätta såren. - Jag ordnar det.
Han borde vara där uppe.
Han vill hjälpa till, hålla igång, så...
¿Qué pasó?
Så hans tankar inte irrar bort dit de inte ska.
- Hur mår han? - Det är en bit kvar.
Connor är deras ledare. Vår fånge är hans bror.
Det är till vår fördel. Nu letar vi en grupp på fem båtar.
Här, fem nära kusten. Det kan vara deras fiskebåtar.
- De seglar ofta i grupp. - Okej, då är det dit vi ska.
Varför åker vi norrut? Vänd om.
- Det går tyvärr inte. - Señora, jag har planerat.
- Vi missar fönstret. - Vi åker ingenstans utan min familj!
Måste jag säga till henne?
Henne kan man inte säga till.
- Ditt folk är borta. Utom räddning. - Ge mig en halv dag.
Jag kunde ha lämnat dig. Borde jag det?
Vi kan göra både och. Vi hämtar din familj, sen fortsätter vi.
Han väntar ju på oss.
Han av alla borde förstå min förpliktelse.
De tar betalt per skalle. Du sa två.
- Jag har pengar för två. - Lugn.
- Har du pengar för sju till? - Allt är en förhandlingsfråga.
- Jag ska ordna det. - Du kommer att få oss dödade.
Tänkte du smyga dig på Connor och hans folk med en 40-meters yacht?
- Vi smyger inte. De väntar båten. - Och vad händer när vi är där?
- Vi bordar och räddar de våra. - Hör du vad hon säger?
De som inte är mogna uppgiften kan passa barnen.
Ingen stannar. Vi behöver alla: Nick, Christopher...
Nej.
- Sluta behandla dem som barn. - De är barn.
- Inte numera. - De stannar här.
- Tack. - Tacka mig inte.
Du köpte dig själv en halv dag. Nu är vi kvitt.
Ju mindre båt desto mindre signatur.
- Dem bryr vi oss inte om. - Varför?
Vi vill ha mellanstora fartyg för längre distanser, välförsedda.
Ditt jobb är att spåra upp dem. Ge varje ett nummer.
Förlåt.
Logga klockslag, hastighet och position.
- Okej? - Och sen?
Vi väntar på klartecken från Connor. Sen tar du kontakt.
- Jag kan göra nåt annat. - Alla drar sitt strå till stacken.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Du håvade ju in mig.
Jag försökte inte håva in dig.
- Jag ville bara snacka med nån. - Jag vet. Förlåt.
- Hur väljer ni? - Jag frågade också Connor det.
Han sa: "Så här är världen nu. Den får leva och den får dö."
Så har det nog alltid varit.
Vi har kanske bara försökt ignorera naturlagarna.
Ja, om vi bara trodde rätt, åt rätt
och använde säkerhetsbälte.
Då skulle vi vara trygga. Men ingen var det.
Du måste välja en.
Vi flöt. Han var brännhet ena sekunden...
och kall nästa. Och han var så törstig
men jag hade inget mer vatten. Trots att jag var omgiven av det.
Han kunde bara jämra sig tills han tappade rösten.
Hans andning blev sämre.
Han såg upp mot mig. Jag hörde vätskan i hans bröst.
Jag hade inget för att stoppa förvandlingen. Han visste det.
Han bad mig komma närmare. Jag hörde honom knappt.
Han viskade: "Låt mig inte drunkna."
Så jag la mina händer runt hans hals...
och kramade åt.
Sen knuffade jag ut honom ur flotten.
- Du gjorde det som krävdes. - Jag gjorde det ni tvingade mig göra!
När Connor hittade mig var det första han sa:
"Vad har du att erbjuda?"
Jag erbjöd honom Abigail.
Men jag bad honom om dig.
Kämpa inte emot. Skakningar är kroppens sätt att värma upp.
Fantastiska fakta. Berätta gärna mer.
Då återhämtar du dig fortare. Du måste ta över.
Du håller hårt i ratten. Vill du verkligen släppa den?
En sak till.
- Låt höra. - Skicka inte Nick på fler ärenden.
Du bad honom hämta din kille.
- Din son erbjöd sin assistans. - Ensam? I mörkret?
- Utan Luis når vi aldrig Baja. - Han kunde ha dött!
- Han vet hur man rör sig runt. - Det innebär inte att han ska.
Jag såg hans potential efter fem minuter med honom.
Du har vakat över honom i 19 år och ser det fortfarande inte.
Han ser ut så där igen.
- Madison? - Stå inte mellan mig och min son.
Bra. Isolerad, medelstor. Kalla den "MY-44".
Skriv "tänkbart förvärv".
Vad är det?
Jack, vad är det?
Inget.
Vad är MY-44?
Vänta.
Är MY-44 Abigail?
Hur kan de redan vara här? Om de körde dem till kusten...
- Jag vet inte vad de gör! - De ska komma först om två timmar!
Var är min familj?
Visste du det här?
Visste du det?!
- Svara! - Nej!
- Sluta! - Släpp mig!
Vad händer på de andra båtarna, Jack?
- Vad gör Connor med människorna? - Inte Connor.
Det är Reed.
Är de borta?
Jag vet inte.
- Jag måste hitta dem. - Hur då? Va?
Vi tar en båt söderut. Jag måste hitta dem, Jack!
Då följer jag med dig. Vi gör det tillsammans. Okej?
- Gör aldrig om det där. - Strand sa att det brådskade.
- Jag har faktiskt inget emot det. - Vi har nog med problem.
Gör mig inte så orolig igen, Nick. Aldrig mer. Lova det.
Du börjar vänja dig vid det där.
Nej, inte alls.
Den här går i fem knop. Kan de ha motorproblem?
Det är sånt som kan få Connor att släppa allt.
Det är ett bra skepp.
När Connor rekar har vi vår chans.
En liten lucka, men det räcker.
Fem båtar är förtöjda vid strandkanten.
Om vi lyckas ta en åker vi. Är du säker på det här?
Kontakta honom.
Connor, det är Jack. Kom.
- Vad vill ni med oss? - De sätter din tjej i arbete.
- Hur? - Hur de än vill.
- Och jag? - Du satte oss i flotten.
Det var du.
Vi kunde inte ta ombord pojken. Han skulle förvandlas.
Jag såg det på dig.
Du visste.
Du visste vad som skulle hända. Du visste vad du borde göra.
Och du valde.
Du valde motsatsen.
Du överraskar mig. Det här angår inte dig.
Inte dig heller.
Hade det varit min dotter...
Men det är det inte.
Titta!
Titta.
Dags att knacka på dörren.
Jag har en son.
Han bevakar mig för att se hur jag hanterar det.
Allt våld...
Jag försökte verkligen att inte bli en del av det.
Jag visste att det skulle förändra mig.
Och att han skulle märka det.
Jag kan inte säga vad du vill höra.
Jag är inte bättre än mannen som kapade repet.
Jag hade kapat det.
Vad du gjorde med pojken...
Jag gjorde samma sak.
Med min sons mamma.
Jag vet vad det kostar.
Det kostade en del av mig.
Hur får jag tillbaka den delen?
Det går inte.
Jag beklagar.
Jag beklagar verkligen allt det här.
Vi kan...
Vi kan vara mer...
än det vi har blivit, eller hur?
Jag vet inte.
Vänta.
- Vad händer med dig? - Connor har nytta av mig.
Ingen utnyttjar mig.
Hur är läget med dig, solstrålen?
Bättre än med dig.
- Har du ont? - Nej.
Det är bara en skråma.
Du vet att ni är rökta, va?
- Min bror har planer för din syster. - Vill du ha munkavle?
Du ser inte ut som din syster.
Du ser inte ut som din farsas tant heller.
Jag börjar tro att vi två har mycket gemensamt.
Vi är utstötta.
Berätta, var är din riktiga mamma?
Ja, det är förjävligt.
Jag ska säga nåt, föräldralös till föräldralös.
Var beredd.
För när det kommer till kritan kommer människorna du kallar familj
att avliva dig som en gatuhund.
Bara blodsband räknas. Det tipset får du gratis.
Hur mår du?
Mår du bra?
- Bara fint. - Hänger du med upp?
- Vad är det? - Jag frös fast.
Jag släppte ombord dem. Det är mitt fel.
Hade jag skjutit skulle vi snart vara i Mexiko.
Skulle du skjuta en gravid kvinna? Det skulle inte jag.
Tänk om det händer igen? Jag vill gottgöra det.
Låt det inte sätta sig i skallen på dig, okej?
Okej.
Bra.
- Kortfattat. - Travis! Du mår bra.
- Och du? - Ja.
Jag vet inte om de kom i land. Abigail är på väg hit för tidigt.
De kan inte ha släppt av dem och redan vara på väg.
- Jodå. - Hur kan du veta det?
Din mamma är där. De klarar sig.
- Vi ska försöka sticka ikväll. - Med honom?
- Han vill inte heller vara här. - Stick med honom.
- Du också, när Connor rekar. - Nej. Ta chansen om du får den.
- Jag ska hämta dig. - Alicia...
- Det här är mitt fel. - Nej, det var inte bara du.
Alex, kvinnan från flotten... Hon är här.
- Hon berättade allt om oss. - Vi måste gå.
Oroa dig inte för mig. Ta dig härifrån.
- Din mamma förlåter mig aldrig. - Inte mig heller.
- Nu! - Lova mig.
Om du måste ska du sticka iväg. Okej? Stick.
- Ser du nån? - Inte en själ.
Du, skithög. Vad väntar du på? En skriftlig inbjudan?
Reed, lägg av nu! Släpp ankaret och stäng av. Kom.
Du får din bror när jag får tillbaka min familj.
- Madison, är det du? - Ja.
- Vad har du gjort med honom? - Inget än.
Och Ben och Red?
Du lovade oss fri lejd. De infriade inte det löftet.
Låt mig prata med Reed. Nu!
Han lever. Vill du ha honom? Byt, då.
En timme. Din bror mot min familj.
Okej, jag spelar med.
En man med Reed. Är han oskadd byter vi.
Jag gör det. Jag gör det.
Jag kommer med honom. En timme.
Jag kan göra det, mamma.
Chris?
Chris? Du.
Vad hände?
Han var på väg att förvandlas.
Herregud!
Chris sa att han var på väg att förvandlas. Han stack.
Nu räcker det. Vi åker söderut.
- Nu är det klart. - Inget är klart.
Chris?
Han är död.
Han var sjuk.
Hur visste du?
Han var på väg att förvandlas.
- Det vet vi inte. - Jag visste det.
Det är så det går till nu. Så går det till.
- Vems pistol? - Reeds.
Den låg på däck när vi hade övermannat honom.
Grabben dödade bytet!
- Det är okej. - Förstörde jag precis allt?
- Skulle vi byta honom mot pappa? - Vi löser det, okej? Lita på mig.
- Vad ska vi göra? - Vi ska få honom tillbaka.
Du vet att jag var tvungen, va?
- Du fattar väl det? - Det är okej, Chris. Det är okej.
- Tack. - Det är över nu.
Hämta tjejen. Jack, planerna har förändrats.
- Var är min familj? - Du får snart träffa dem.
Chris får inte se det här.
Jag börjar faktiskt vänja mig vid det här.
Gör inte det.
Det är det här vi gör nu. Spiller blod, städar, spiller mer.
Chris sa att han skulle förvandlas.
Så var det inte, va?
- Herregud! - Ofelia!
Akta dig!
Nej, vänta!
Inte än.
Ta vapnet, Daniel.
Ta vapnet.
Det är dags.
- Hur är det? - Bara bra.
Då går vi.
Alicia?
Alicia!
Mamma, låt mig åka. Låt mig göra det. Lyssna nu.
Om nåt händer är det bättre att det är jag. Alla behöver dig.
Och jag kan båten bättre.
- Varför låter du mig inte åka? - För att du vill.
- Jösses! - Var försiktig.
Nu får vi det gjort.
Jag ser bara Travis.
Du får inte vara här nere.
Jag ska gå.
Du gjorde Jack ledsen. Hjärtekrossare.
Nej. Du kan gott stanna i buren.
- Var är min dotter? - Jag vill se att min bror mår bra.
- Maddie? - Travis!
Nej!
Nej! Reed! Nej!
Nu!
Alicia!
Varför springer du? Jag sa ju att vi kan sticka nu.
- Min familj kom hit för mig. - Tänkte du bara dra?
Alicia! Kom igen, Travis! Hon är där.
Ska du tillbaka till dem? Alex sa vad de gjorde.
Vill du vara med dem? De övergav henne och kommer att överge dig.
Alicia!
Alicia. Snälla.
Förlåt.
Alicia! Alicia!
Alicia!